Antic teatre

Cia. El desvío
2023-06-15 20:00 - 20:50 UTC | ANTIC TEATRE, Carrer de Verdaguer i Callís, 12, Ciutat Vella, Barcelona, Cataluya, 08003, Spain
En espera. Ens trobem en un laberint sense sortida, oscil·lant entre l’apatia i la desesperació. Línies ocupades, cançons infinites, veus sense rostre, màquines amb rostres inventats, segons, minuts, hores destinades a una frustració constant, direccions sense camí, camins sense direccions. Una carrera d’obstacles en la qual la nostra meta sembla cada vegada més llunyana i impossible.
La desespera aborda la duresa i l’absurd, sovint experimentats, d’estructures burocràtiques que reflecteixen la malformació d’un sistema administratiu inhumà. Una exuberant estructura de procediments que provoquen en les persones un sentiment d’impotència i resignació.

El Desvío és un col·lectiu que neix a Barcelona, format per Sílvia Cepero, Iris Claramunt i Claudia Auzinger on es desenvolupen projectes en torn de la dansa i s’investiga com aquesta pot ser una eina de reflexió, anàlisi i denúncia.
Com el seu nom indica, “El Desvío” neix d’un gir en les vides de les seves components, dues d’elles de Barcelona i una de Viena, que decideixen desviar-se dels seus camins professionals i endinsar-se de ple en la dansa i la creació. Com a intèrprets i creadores, duen a terme, tan individual com col·lectivament les seves pròpies creacions.

# JUANA DOLORES # * massa diva per a un moviment assembleari *
2022-04-02
# JUANA DOLORES # * massa diva per a un moviment assembleari * és un solo performatiu que a partir de la descontextualització de la ideologia, la simbologia i la terminologia marxistes-leninistes, exhibeix el dolor de l’individu enfront la comunitat com un desig de ser sexualitzat socialment i culturalment, com una confessió, com una declaració d’amor.
«No creo en justificaciones. Justificarse es de cobardes y de traidores. Me esfuerzo para seguir sospechando el bosque – allí, a lo lejos / desde los andamios. Sin embargo, un viento dorado y mis pies titubean / y mi lengua titubea / y mi orgullo titubea: mi estúpido desequilibrio precipitándome contra la ideología que me sostiene.»

Juana Dolores és actriu, escriptora i vídeoartista. Ha publicat Bijuteria (56è edició del Premi Amadeu Oller de poesia catalana, 2020, Edicions Galerada); i després de LIMPIEZA (2020) i SANTA BÁRBARA (2020), ha escrit i dirigit MISS UNIVERSO (2021, Temporada Alta), un curtmetratge que oscil·la entre el vídeoart i el vídeoassaig en el qual interpreta una model que reflexiona sobre el concepte d’erotisme en Georges Bataille. Actualment està de gira amb la seva primera peça de teatre # JUANA DOLORES # * massa diva per a un moviment assembleari * (2019-2020, Antic Teatre).

Søren Evinson
2022-01-27
Suau, brillant, llis i continu, Just Desire és com els acabats dels objectes de consum més inspiradors del nostre temps. Com un telèfon de gamma alta, un perfum de luxe o el cotxe més ràpid del món —el Tesla Roadster— la performance se’ns ofereix com l’objecte del nostre desig.
Just Desire és un solo que ens proveeix d’una sèrie de fantasies delirants articulades totes elles en relació al desig. La interacció fluïda i constant entre els materials i l’intèrpret crea una seqüència que pren dels imaginaris mainstream de la nostra cultura, però que s’endinsa en llocs insondables. En aquesta cascada inesgotable d’acció, paraula i cant, la performance especula més enllà de la noció d’un jo i de la idea d’una col·lectivitat desarticulada.

Søren Evinson estudia a l’Institut del Teatre de Barcelona i més tard completa un Màster en estudis de performance per la Universitat de Londres on es gradua amb honors. Viu 6 anys a Londres desenvolupant la seva pràctica artística principalment en col·laboració amb altres artistes com Oreet Ashery i Karen Christopher. En el seu primer treball, Homage to the Idiot (2014), col·labora amb Bernat de Gispert, una persona amb diversitat funcional. De la seva col·laboració amb l’artista visual Charlie Hope resulten dos treballs: Hello World!!! (2015) i ATOEWEFTR (A Tower Of Emotions Will Emerge From This Room) (2016). A Nation Is Born In Me, el seu primer solo, es va estrenar al Festival TNT de Terrassa al 2018 i ha estat presentat al Centre Nacional de la Dansa de París, Next Festival i Festival GREC de Barcelona, entre d’altres. Just Desire és una coproducció d’Antic Teatre i Le Phénix Valenciennes.
Søren Evinson investiga amb el cos, la paraula, el cant, els materials i objectes per construir treballs que reflexionen sobre la idealització de la cultura contemporània. S’abasteix de motius i imaginaris despresos de la vida contemporània i de la societat de consum. Utilitza el medi de la performance per filtrar-se en el teatral per generar noves fantasies de l’espectacular. Els treballs es mostren intensos, exuberants, complexes, delirants i en constant especulació amb la realitat.

Aquellas que no deben morir
2021-10-21 08:00 - 17:00
Aquellas que no deben morir és un projecte en procés de creació que voreja la idea, la gestió, la localització i l’economia de la mort. En el context d’una societat hedonista i hiperpositiva que glorifica la joventut i demora la realitat del traspàs, ens proposem endinsar-nos en l’exploració de les estructures socials i polítiques que governen la mort per tal d’habilitar instruments que interrompin el relat convencional. Al bell mig de la creació del projecte ens hem trobat, però, amb un canvi de paradigma global que ens mobilitza en tots els àmbits de la vida.
La pandèmia mundial que sacseja els fonaments de les societats occidentals, ha generat una inoculació de pànic col·lectiu vers una màxima desatesa: no érem eternes. La nostra proposta és configurar una hipòtesis escènica que burli el pànic i la mercantilització dels afectes a través de reprendre el llenguatge i dinàmica del ritual, qüestionant la institucionalització de la mort i també, per tant, de la pròpia vida.

Las Huecas neix l’any 2016 amb la voluntat de dur a terme creacions escèniques des de la pràctica col·lectiva. Com agrupació hem transitat per diverses identitats: investigadores etnògrafes, banda de punk o dibuixants de fanzine, tot i que som bàsicament quatre actrius, una tècnica i una productora. Hem actuat a l’espai públic, en solars alliberats, en teatres, en sales alternatives de concerts i en streaming d’Instagram. Per això és molt important per a nosaltres el diàleg entre els marcs de representació i les decisions performàtiques preses. En aquest sentit, treballem des del cos biogràfic que es vincula necessàriament amb el cos polític i, per tant, amb la nostra condició de subjecte privilegiat per la tribuna de l’escena. Ens situem per ideologia en el reconeixement de les pròpies condicions materials, apostant per una estètica del distanciament, de l’estranyament del real a partir d’un estar-a-l’escena inestable, exposat a la precarietat del cos i de les seves circumstàncies, exposat al joc obert dels codis teatrals, en el que podríem anomenar poetització del fracàs o performance de la retirada permanent.

MOI DISPOSITIF VÉNUS / JO DISPOSITIU VENUS
2021-10-11 08:00 - 17:00
Després d’una crisi soci-política, una petita illa viu una ruptura sistèmica amb els PKs, grans productors i distribuïdors alimentaris, fins aleshores posseïdors del monopoli econòmic local. Enmig d’aquesta reestructuració societal, moltes dones superen el seu desemparament financer convertint les seves veus en les dels avatars d’un programa encriptat de serveis sexuals en línia – e-International Venus. Qui està darrere d’aquesta nova activitat que ocasiona una recrudescència de la prostitució mundial?
Un espectacle unipersonal en el qual l’autoficció dóna un sentit personal a aquesta lluita de classes, on la hipersexualització és l’instrument polític de la classe opressora, el model d’alienació més urgent que combatre.

Adeline Flaun és una artista franc-caribenya que desenvolupa la seva carrera a Barcelona des del 2005. Co-fundadora de la companyia catalana ALMARADAS amb Sonia Espinosa, i ara amb la companyia fran-caribenya ACT’IN MATNIK, produeix projectes amb inquietuds socials o donant veu a minories i a la diversitat de realitats socials i culturals locals o internacionals. Adeline intenta potenciar en la seva carrera la multiculturalitat del panorama teatral o cinematogràfic en el qual s’immergeix. Influenciada pel seu recorregut artístic, gaudeix barrejant una interpretació realista de l’actor amb imatges corporals i audiovisuals carregades de simbolisme o de dades documentals. Un dels temes recurrents de la seva escriptura: l’individu a la recerca d’emancipació enfront del jou de la societat de la qual difícilment aconsegueix alliberar-se.
